Aš tikiu Amerika
Jos dėka aš susikroviau turtą.
Aš auginau savo dukterį amerikietiškai.
Aš daviau savo dukrai laisvę, bet mokiau ją niekad neužtraukti negarbės savo šeimai.
Ji susirado vaikiną, ne italą.
Ji vaikščiojo į kiną su juo. Ji vėlai parsirasdavo namo.
Aš dėl viso to neprieštaravau.
Prieš du mėnesius jis pasikvietė ją pasivažinėti. Jis buvo su draugu.
Jie vertė ją gerti viskį,
o paskui bandė išžaginti.
Ji priešinosi. Ji išsaugojo savo garbę.
Todėl jie mušė ją, kaip kokį gyvulį.
Kai nuvykau į ligoninę jos aplankyti, nosis buvo sulaužyta,
žandikaulis suskaldytas, sukabintas su viela.
Ji net negalėjo verkti, nes jai skaudėjo.
Aš apsiverkiau. Kodėl aš apsiverkiau?
Ji buvo mano gyvenimo šviesa.
Graži mergina.
Ji niekad nebebus graži.
Užjaučiu.
Aš nuėjau į policiją, kaip doras amerikietis.
Tie du vaikinai gavo stoti prieš teismą.
Teisėjas nuteisė juos trejiems metams kalėjimo, bet tik lygtinai.
Tik lygtinai! Jie buvo paleisti tą pačią dieną.
Stovėjau teismo salėje, kaip kvailys.
Tie du niekšai išsišiepę žiūrėjo į mane.
Tada pasakiau žmonai, "Teisingumo vardan turime nueiti pas Doną Korleonę."
Kodėl ėjai į policiją? Kodėl pirmiau nėjai pas mane?
Ko tau reikia iš manęs? Prašyk ko nori, tik padaryk, ko aš tavęs prašau.
Ko gi tu manęs prašai?
Noriu, kad jie mirtų.
To negaliu padaryti.
Duosiu tau, ko tik paprašysi.
Aš tave pažystu jau daugelį metų, bet tai pirmas kartas, kai prašai manęs pagalbos.
Aš net neatsimenu, kada paskutinį kartą tu pakvietei mane puodeliui kavos.
Nors mano žmona yra tavo vienturčio vaiko krikštamotė.
Bet būkim atviri. Tu niekad nenorėjai mano draugystės.
Tu bijojai likti man skolingas.
Aš nenorėjau nemalonumų.
Suprantu.
Tau Amerika atrodė lyg rojus.
Tu gerai gyvenai, manei, kad tave saugo policija, kad yra teismai.
Tau nereikėjo tokio draugo, kaip aš.
Bet dabar tu atėjai pas mane ir sakai,
"Donai Korleone, duok man teisingumą."
Ir dar prašai to su nepagarba.
Tu nesiūlai man savo draugystės. Tu net nemanai manęs vadinti Krikštatėviu.
Ateini per mano dukros vestuves ir prašai manęs žudyti už pinigus.
Prašau tavęs teisingumo.
Tai ne teisingumas. Tavo dukra gyva.
Padaryk, kad jie kentėtų. Kentėtų, kaip kenčia mano dukra.
Kiek tau užmokėti?
Bonasera, Bonasera.
Ką aš tokio esu padaręs, kad tu su manim elgiesi taip nepagarbiai?
Jei būtum atėjęs teisingumo pas mane,
tie padugnės, kurie sugriovė tavo dukrai gyvenimą, jau dabar kentėtų.
Ir jei toks doras žmogus, kaip tu įsigytum priešų, jie būtų ir mano priešai.
Ir tad jie tavęs bijotų.
Būk mano draugas.
Krikštatėvi.
Gerai.
Vieną dieną, gali būti, kad ta diena ir niekad neišauš, aš tavęs paprašysiu paslaugos.
Bet iki tos dienos...
priimk šį teisingumą, kaip dovaną per mano dukters vestuves.
Grazie, Krikštatėvi. - Prego.
Pavesk šį reikalą Klemensai.
Noriu, kad jis pasitelktų žmonės, kurie per daug neįsijaustų užuodę kraują.
Mes ne galvažudžiai, nesvarbu, ką tas laidotojas kalba.
- Kur Maiklas? - Nesijaudink, jis tuoj bus čia.
Mes nesifotografuosime be Maiklo.
- Kas nutiko? - Tai dėl Maiklo.
Donai Barzini.
Ei, Poli! Įpilk šiek tiek vyno.
Poli! Dar vyno.
- Atrodai nuostabiai ant scenos. - Ar tu šokių teisėjas, ar kas?
Eik ir dirbk savo darbą.
Sandra, žiūrėk vaikus. Neleisk jiems siusti.
Žiūrėk savęs, gerai?
20, 30 gabalų. Smulkiomis kupiūromis.
Toje mažoje šilko rankinėje.
Jei čia būtų kieno nors kito vestuvės... Sfortunato!
Ei, Poli!
Kvailas bukagalvis.
Kas nutiko?
- Turiu grįžti į darbą. - Tomai.
Joks sicilietis neturi teisės atsisakyti prašymui jo dukros vestuvių dieną.
Donai Korleone, aš pagerbtas ir dėkingas, kad mane pakvietėt.
Varyk iš čia! Čia privatus pokylis. Greičiau!
Kas čia? Čia mano sesers vestuvės.
Prakeikti fedai nieko negerbia!
Ateik, ateik, ateik!
...einant prie pabaigos, jis buvo paleistas garbės žodžiu pasižadėjęs padėti mūsų kariaujančiai šaliai,
tad jis šešis mėnesius dirbo mano kepykloje.
Nozorini, kuo aš tau galiu padėti?
Dabar, kai karas pasibaigė,
vargšas vaikinas, Enzo, bus repatrijuotas atgal į Italiją.
Krikštatėvi, aš turiu dukrą. Matot, ji ir Enzo...
Tu nori, kad Enzo pasiliktų šalyje, ir, tada jis ves tavo dukrą.
Tu viską supranti.
Pone Heigenai. Ačiū jums.
Palaukit, kol pamatysit vestuvinį tortą, kurį iškepiau jūsų dukrai!
Nuotaka, jaunikis ir angelas...
- Kam aš turėčiau pavesti šį reikalą? - Tik tešionykščiui valdininkui.
Pavesk tai Žydų Kongresmenui iš kitos apygardos. Kas dar sąraše?
Ei, Maiklai!
Jis ne sąraše, bet Lukas Brazis nori tave pamatyti.
Ar tai būtina.
Jis nesitikėjo, kad bus pakviestas į vestuves, todėl jis nori tau padėkoti.
Donai Korleone, aš pagerbtas ir dėkingas, kad mane pakvietėt
į savo dukros vestuves. Tegul jų pirmas vaikas būna berniukas.
Maiklai...
Tas vyras ten, kalbasi pats su savimi.
Matai tą baisų vyrą ten?
- Jis labai baisus vyras. - Koks jo vardas?
Jis - Lukas Brazis. Jis kartais padeda mano tėvui.
Maiklai, jis eina link mūsų!
Atrodai nuostabiai!
Mano brolis Tomas Heigenas, Panelė Kei Adams.
Tavo tėvas tave kviečia.
- Labai malonu susipažinti. - Malonu susipažinti.
Kodėl tavo brolis turi kitokį vardą?
Mano brolis Sonis rado Tomą Heigeną gatvėje.
Jis neturėjo namų, tad mano tėvas jį priimė vidun.
Nuo tada jis su mumis ir gyvena.
Jis geras advokatas.
Ne sicilietis. Manau jis taps Consigliori.
- Ką tai reiškia? - Tai...
...kaip patarėjas, kaip konsultantas. Labai svarbus šeimoje.
Tau patinka lazanija?
Donai Korleone.
Aš pagerbtas ir dėkingas,
kad pakvietėt mane į savo dukros vestuves.
Savo dukros vestuvių dieną.
Ir aš tikiuosi, kad jų pirmas vaikas bus berniukas.
Aš pažadu savo amžiną ištikimybę.
Čia Jūsų dukros vestuvinei rankinei. - Ačiū, Lukai. Brangiausias drauge.
Donai Korleone, aš dabar jus paliksiu, nes žinau, kad jūs esat labai užsiėmęs.
Ačiū.
Ponia, Korleone.
Ne!
Senatorius Kolis atsiprašo, kad neatvyko, bet sako, kad jūs suprasit.
Taip pat ir keli teisėjai. Jie visi atsiuntė dovanų.
Kas ten lauke?
Džoni! Džoni!
Aš tave myliu!
Jis sukorė visą kelią iš Kalifornijos. Sakiau, kad jis atvyks!
- Jis tikriausiai vėl turi problemų. - Jis geras krikštasūnis.
Džoni, Džoni! Sudainuok dainą!
Tu niekad nesakei, kad pažysti Džonį Fonteiną!
- Žinoma! Ar nori su juo susitikti? - Puiku! Žinoma.
Mano tėvas padėjo jo karjerai. - Tikrai?
Kaip?
- Pasiklausykime šios dainos. - Maiklai...
Prašau, Maiklai. Papasakok man.
Kai Džonis dar tik pradėjo, jis pasirašė asmeninę tarnybos sutartį
su didžiu orkestro vadovu.
Ir kai jis kilo savo karjeros laiptais aukštyn ir aukštyn, jis panoro ištrūkti.
Džonis yra mano tėvo krikštasūnis.
Mano tėvas nuėjo pas tą orkestro vadovą.
Jis pasiūlė jam 10,000 dolerių, kad "atrištų" Džonį,
bet orkestro vadovas pasakė ne.
Tada kitą dieną mano tėvas vėl nuėjo pas jį, tik tąkart su Luku Braziu.
Po valandą,
jis pasirašė paleidimo sutartį, už kurią gavo 10,000 dolerių.
- Kaip jam tai pavyko? - Pasiūlė jam tai, ko jis negalėjo atsisakyti.
- Ką jam pasiūlė? - Lukas Brazis laikė įrėmęs ginklą jam į galvą,
ir tėvas pasakė, arba jo smegenys, arba parašas bus ant kontrakto.
Tai tikra istorija.
Tai mano šeima, Kei. Ne aš.
Nuostabu!
Aš tuo pasirūpinsiu.
Tomai...
Noriu, kad surastum Santiną. Pasakyk jam, kad ateitų į kabinetą.
Kaip laikaisi, Fredi?
Mano brolis Fredis, čia Kei Adams.
- Labas. - Kaip laikaisi?
- Tai mano brolis Maiklas. - Ar gerai leidi laiką?
Aha. Ar ji tavo draugė?
Nebežinau, ką daryti. Mano balsas silpnas. Jis silpnas.
Kaip ten bebūtų, jei aš gaučiau vaidmenį tame filme, jis grąžintų mane atgal į viršūnę.
Bet tas... žmogus neduos man to vaidmens, tas studijos galva.
- Kuo jis vardu? - Volcas.
Jis man neduos, jis sako, kad aš neturiu jokių šansų.
Soni?
Soni, ar tu ten? - Ko?
Senis tave kviečia.
Minutėlę.
Prieš mėnesį jis nusipirko filmo teises į šitą knygą, bestselerį.
Pagrindinis herojus yra visai kaip aš.
Man net nereikėtų vaidinti.
krikštatėvi, aš nežinau, ką man daryti.
Elkis, kaip vyras! Kas su tavimi darosi?
Nejaugi tu galop virtai Holivudo pastumdėliu, kuris verkšlena, kaip boba.
"Ką man daryti? Ką man daryti?" Kas per nesąmonė?
Apgailėtina.
- Ar būni su šeima? - Aišku.
Gerai.
Nes vyras, kuris nebūna su šeima, niekad nebus tikras vyras.
Atrodai klaikiai. Noriu, kad valgytum.
Pailsėk, ir po mėnesio tas Holivudo vilkas duos tau, ko tu nori.
Jau vėlu, jie pradeda filmuoti jau po savaitės.
Aš jam pasiūlysiu tai, ko jis negalės atsisakyti.
Paprasčiausiai eik laukan ir linksminkis, ir pamiršk visą tą mėšlą.
- Noriu, kad viską paliktum man. - Gerai.
- Kada mano dukra išvažiuoja? - Greitai, kai tik atpjaus tortą.
Ar duoti tavo žentui, ką nors svarbaus?
Niekada. Duok jam pragyvenimą, bet niekada nekalbėk su juo apie šeimos reikalus.
Kas dar? - Virgilijus Solocas skambino.
- Mes turėsime su juo susitikti kitą savaitę. - Kai tu grįši iš Kalifornijos.
- Kada aš vykstu į Kaliforniją? - Šįvakar.
Noriu, kad pakalbėtum su tuo filmų vilku ir sutvarkytum šitą reikalą dėl Džonio.
Jei daugiau nieko nebėra, aš norėčiau eiti į dukros vestuves.
Karlai, mes fotografuojamės.
Palauk minutėlę.
Ne, Maiklai. Ne mane.
Gerai. Būtent taip. Ramiai.
- Reikia daugiau šviesos ant tos arkos. - Kalbėk.
Mane atsiuntė Džonio Fonteino draugas.
Tas draugas pasiūlytų savo draugystę ponui Volcui,
jei ponas Volcas padarys mums vieną paslaugą.
Volcas klauso.
Duokit Džoniui tą vaidmenį karo filme, kurį pradedate filmuoti kitą savaitę.
O kokią paslaugą jūsų draugas padarys ponui Volcui?
Jis gali padaryti, kad jūsų kompanijoj baigtųsi neramumai.
Ir jūsų viena iš žvaigždžių ką tik perėjo nuo marichuanos prie heroino.
Ar tu nori mane išgąsdinti? Klausykis, kalės vaike!
Leisk man tave apšviesti. Džonis Fonteinas niekada negaus to filmo!
Man nusispjauti, kiek italiūkščių mafijos galvažudžių išlįs iš pašalių!
- Aš pusiau vokietis, pusiau airis. - Paklausyk mano drauge.
- Tu pats sau ieškai bėdos! - Aš advokatas. Juk aš net negrasinau...
Aš pažystu Niujorko advokatus. Bet kas tu toks?
Aš turiu tam tikrą praktiką. Padedu vienam klientui. Lauksiu jūsų skambučio.
Ir dar, aš labai žaviuosi jūsų filmais.
Patikrink jį.
Jis tikrai nuostabus. - Pažiūrėk į šitą.
- Jis puošdavo karaliaus rūmus. - Labai gražu.
Kodėl nesakei, kad dirbi Korleonei?
Maniau, kad jūs koks pigus nusikaltėlis, Džonio pasiųstas manęs įbauginti.
- Aš naudoju jo vardą, tik kai labai reikia. - Kaip jūsų gėrimas?
Geras. - Dabar aš jums parodysiu kai ką nuostabaus.
Jūs vertinat grožį, ar ne taip?
Štai. 600,000 dolerių ant keturių kanopų.
Dedu galvą, kad Rusijos carai tiek nemokėjo už vieną žirgą.
Chartumai.
Bet aš neleisiu jo į lenktynes. Laikysiu jį veislei.
Ačiū, Toni.
Eime ko nors užkąsti.
Korleonė yra Džonio krikštatėvis.
Italams tai labai šventas, artimas ryšys.
Aš tai gerbiu. Pasakyk jam, kad prašytų, ko kito. Tos paslaugos aš tau negaliu suteikti.
Jis niekada neprašo antros paslaugos, jei jam buvo atsakyta pirmoji.
Jūs nesuprantat. Džonis Fonteinas niekad negaus to filmo.
Tas vaidmuo jam puikiai tinka. Tai padarytų jį didele žvaigžde.
Aš jį išmesiu iš šito biznio, ir leiskit pasakyti, kodėl.
Džonis Fonteinas sugriovė gyvenimą vienai vertingiausių "Woltz International" globotinių.
Mes ją treniravom penkerius metus. Dainavimo, vaidinimo, šokio pamokos.
Išleidau šimtus tūkstančių dolerių dėl jos, kad padaryčiau ją didele žvaigžde.
Būsiu netgi atviresnis,
vien tam, kad parodyčiau nesąs kietaširdis žmogus. Kalba eina ne vien apie dolerius ir centus.
Ji buvo graži. Ji buvo jauna ir nekalta!
Ji buvo pati gražiausia pupytė, kokių tik aš turėjau, o jų aš turėjau visame pasaulyje.
Tada Džonis Fonteinas ateina su savo alyvų aliejaus balsu, italiūkščio žavesiu.
Ir tada ji pabėga.
Ji visa tai metė, kad mane apjuoktų!
O mano padėties žmogus negali leisti sau tapti pajuokos objektu!
O dabar nešdinkis iš čia po velnių!
Jei tas guzas norės imtis pašalinių priemonių, pasakyk jam, kad aš ne orkestro vadovas.
Taip, girdėjau tą istoriją.
Ačiū jums už vakarienę ir už labai malonų vakarą.
Tikiuosi jūsų automobilis galės mane nuvežti į oro uostą.
Ponas Korleonė nori kuo greičiau išgirsti blogas naujienas.
- Nesi per daug pavargęs, ar ne, Tomai? - Ne, numigau lėktuve.
Aš čia turiu Soloco pastabas.
Dabar...
Solocas dar žinomas kaip Turkas. Jis labai greitai stveriasi peilio,
tačiau tik biznio reikaluose, dėl to su juo yra nusiskundimų.
Jo biznis yra narkotikai.
Jis turi laukus Turkijoj, kur augina aguonas.
Sicilijoj jis turi gamyklas paversti jas į heroiną.
Jam reikia grynųjų, jam reikia apsaugos nuo policijos.
Jis duos gabalą nuo sandėrio. Nežinau, kiek.
Tataljų šeima yra jo užnugaryje. Jie turi ten būti dėl svarios priežasties.
- O kaip teistumas? - Vienąkart Italijoj, kitąkart čia.
Jis žinomas, kaip narkotikų biznio galva.
- Santinai, ką tu manai? - Daug pinigų tuose baltuose milteliuose.
Tomai?
Taip. Narkotikuose daugiau šlamančių, nei kur nors kitur.
Jei mes čia neįsivelsime, kas nors kitas įsivels, gal penkios šeimos.
Su šiais pinigais jie gali nusipirkti daugiau policijos ir politinės galios.
Tada jie taps stipresni už mus.
Dabar mūsų rankose profsąjungos ir lošimų verslas, ir tai puiku, bet ateitis narkotikuose.
Jei mes neatsikąsime šito kąsnio, po dešimties metų rizikuosime viskuo, ką turime.
Na? Tai koks bus tavo atsakymas, tėtuk?
Donai Korleone.
Man reikia žmogaus, kuris turi galingų draugų.
Man reikia milijono dolerių grynais.
Man reikia tų politikėlių, kurios tu nešioji savo kišenėje, kaip smulkius centus.
- Kokia dalis atiteks mano šeimai? - 30 procentų.
Pirmaisiais metais jūsų dalis bus trys, keturi milijonai dolerių.
Paskiau ji išaugtų.
O kokia yra Tataljų šeimos dalis?
Jie gaus iš mano dalies.
Aš jais pasirūpinsiu iš savo dalies.
Taigi, aš gaunu 30 procentų vien tik už finansavimą,
politinę įtaką ir juridinę apsaugą?
Teisingai.
Kodėl jūs atėjote pas mane? Kodėl aš nusipelniau tokio dosnumo?
Jei jūsų manymu milijonas dolerių - vien tik finansavimas,
sveikinu jus Donai Korleone.
Sakiau, kad su jumis aš susitikau, tik tam, kad girdėjau jus esant rimtą žmogų,
su kuriuo reikia elgtis pagarbiai.
Bet aš jums turiu pasakyti ne.
Ir išdėstysiu jums savo priežastis.
Tiesa, aš turiu daug draugų teisėsaugoje.
Jie nebebūtų draugais ilgai, jei aš įsivelčiau į narkotikus vietoj lošimų,
kuriuos jie laiko nekenksmingu verslu, bet narkotikai yra purvinas reikalas.
Man nerūpi, kuo pragyvenimui verčiasi žmogus.
Bet tavo verslas... truputį pavojingas.
Jei jūs rūpinatės saugumu, Tataljos jį garantuoja.
- Tataljos garantuotų mūsų... - Palauk minutėlę.
Aš jaučiu sentimentalią silpnybę savo vaikams, ir aš juos išlepinau.
Jie kalba, kai turėtų klausyti. Bet nesvarbu...
Senjore Solocai, mano "ne" yra galutinis. Leiskite palinkėti sėkmės jūsų naujajame versle.
Žinau, kad jūs susitvarkysite, ir sėkmės.
Jūsų biznis nesikerta su manuoju. Ačiū jums.
Santinai.
Prieik.
Kas su tavimi dedasi? Tavo smegenys suminkštėjo nuo tų žaidimų su ta mergina.
Daugiau niekam, išskyrus šeimą, neišduok, ką tu galvoji.
Dink iš akių.
Tomai, kas tai?
Tai nuo Džonio. Jis vaidina tame naujame filme.
- Išneškit. - Padėkit jas tenai.
Ir...
...pranešk Lukui Braziui, kad ateitų.
Aš truputį nerimauju dėl to Soloco.
Išsiaiškink, kas po jo kojomis?
Nuvyk pas Tataljas.
Tegul jie mano, kad tu nesi pernelyg patenkintas savo šeima
ir išsiaiškink, ką tu gali.
Turiu kai ką jūsų motinai ir Soniui
ir kaklaraištį Fredžiui, ir Tomui Heigenui Reinoldso parkerį.
- Ko tu norėtumei Kalėdoms? - Tik tavęs.
Andiamo, Fredai.
- Pasakyk Poliui, kad atvarytų mašiną. - Gerai, tėvuk.
Turėsiu ją pats atvaryti. Polis paskambino, kad šįryt susirgo.
Polis - geras vaikis. Man nesunku atvaryti mašiną.
Buon Natale, caro. Grazie.
- Lukai! Aš Brunas Tatalja. - Žinau.
Ar žinai, kas aš toks?
Žinau.
Tu kalbėjaisi su Tataljų šeima... taip?
Manau jūs ir aš galime padaryti stambų biznį.
Man reikia galingo žmogaus, kaip jūs.
Girdėjau jūs nesate patenkintas...
...Korleonių šeima.
Norite prisijungti prie manęs?
Kas man iš to?
Pradžiai 50,000 dolerių.
Neblogai!
Sutinkat?
Tomai! Tomai Heigenai. Su šventom Kalėdom.
- Malonu tave matyti. Man reikia su tavim pasikalbėti. - Neturiu laiko.
Surask, Consigliori. Lipk į mašiną.
Dėl ko tu nerimauji? Jei būčiau norėjęs tave nudėti, būtum jau negyvas.
Lipk.
- Fredi, einu nupirksiu vaisių. - Gerai, tėvuk.
Linksmų Kalėdų. Norėčiau vaisių.
Ar aš tau labiau patikčiau, jei aš būčiau vienuolė? Kaip toje istorijoje.
Ne.
- O ką, jei aš būčiau Ingrida Bergman? - Dabar jau reikia pagalvoti.
Maiklai.
Ne, tu man labiau nepatiktum, jei būtum Ingrida Bergman. Kas yra?
Jie nerašo, ar jis mirė, ar gyvas.
- Soni, čia Maiklas. - Kur tu buvai?
- Kaip jis? - Mes dar nežinome.
Yra visokių versijų. Jam tikrai kliuvo, Maiki.
- Ar klausai? - Aha, klausau.
- Kur tu buvai? Aš nerimavau. - Ar Tomas tau nesakė, kad skambinau?
Ne. Klausyk, grįžk namo. Turėtum būti su mama, girdi?
O, Dieve.
Soni!
Nejudėk.
- Kas ten? - Atidaryk, čia Klemensa.
Yra daugiau žinių apie tavo senį.
Sako, kad jis jau nebegyvas.
- Kas su tavimi darosi? - Nusiramink!
Kur buvo Polis? - Serga. Jis serga jau visą žiemą.
Kiek jis gali sirgt? - Jis sirgo tris, keturis kartus.
- Fredis nenori naujo sargybinio. - Atvesk jį tuoj pat.
Man nerūpi, kaip sunkiai jis serga. Atvesk jį į mano tėvo namus tuoj pat.
- Ar nori, kad dar ką nors čia atsiųsčiau? - Ne. Eik.
Keletas mūsų žmonių atvyks į namus.
- Klausau? - Santinas Korleonė?
- Taip. - Mes turime Tomą Heigeną.
Po kelių valandų jis bus paleistas su mūsų pasiūlymu.
Paklausykit, ką jis turi pasakyti, prieš ką nors darant.
Kas įvyko, tas įvyko. Neprarask to puikaus savo charakterio, Soni.
Lauksiu.
Tavo bosas mirė.
Žinau, kad tu nesi iš šeimos galvažudžių, tad nenoriu, kad tu bijotum.
Noriu, kad tu padėtum Korleonėms ir man.
Mes jį nudėjom prie jo kontoros beveik prieš valandą, kai tave paėmėm.
Išgerk.
Tu turi sutaikyti mane su Soniu.
Soniui be galo parūpo mano sandėris, ar ne?
Ir tu žinai, kad šitaip pasielgti buvo išmintingiausia.
- Sonis tave persekios. - Aišku, tokia bus jo pirmoji reakcija.
Todėl tu turi jam įkrėsti proto. Už manęs yra Tataljų šeima.
Kitos Niujorko šeimos darys viską, kad užkirstų kelią karui tarp mūsų.
Pažiūrėkim, nors ir gerbiu, Donas - amžiną jam atilsį - pradėjo klysti.
Prieš dešimt metų aš nebūčiau galėjęs jo užversti.
O dabar jis nebegyvas, Tomai, ir niekas jo negali sugrąžinti.
Pasikalbėk su Soniu, su būrių vadais, Tesiju, storuliuku Klemensa.
Čia geras biznis, Tomai.
Pasistengsiu. Bet net Sonis negalėtų sustabdyti Luko Brazio.
Taip...
Palik Luką man.
Tu tik pasikalbėk su Soniu.
Ir kitais dviem vyrukais.
- Padarysiu, ką galėsiu. - Gerai.
Dabar gali eiti.
Man nepatinka smurtas, Tomai, aš biznio žmogus.
Kraujas perdaug kainuoja.
Jis vis dar gyvas.
Jie suvarė į jį penkias kulkas, o jis dar gyvas!
Nepasisekė man, nepasiseks ir tau, jei nesutvarkysi to reikalo.
Tavo motina ligoninėje su tavo tėvu. Atrodo jis išgis.
Čia daug nesveiko kraujo. Solocas, Filipas Tatalja, Brunas Tatalja, Reimonas...
- Ar tu nori juos visus nužudyti? - Nesikišk.
Jei atsikratysi Soloco, viskas išsirikiuos.
Kaip dėl Luko? Solocas mano, kad galės su juo susitvarkyti.
Jei Lukas parsiduos, mes turėsime daug bėdos.
- Ar kas nors susisiekė su Luku? - Bandom visą naktį.
- Ei, padaryk man paslaugą... - Lukas niekad nenakvoja su mergše visą naktį.
Na, Tomai, tu consigliori. Ką darysim, jei senis mirs?
Jei senis mirs, mes prarasime politinius kontaktus ir pusę savo galios.
Kitos Niujorko šeimos galėtų paremti Solocą, kad išvengtų ilgo karo.
Dabar beveik 1946-ieji. Niekas daugiau nenori kraujo.
Jei tavo tėvas mirs...
...tu padarysi sandėrį.
- Lengva kalbėti. Jis ne tavo tėvas. - Aš beveik toks pat sūnus, kaip tu ar Maikis.
- Kas ten?
- Poli, liepiau tau pasilikti vietoje. - Vyras prie vartų turi paketą.
Tesijau, eik pažiūrėt, kas ten.
- Man pasilikt? - Taip. Ar viskas gerai?
- Gerai. - Čia yra maisto. Gal alkanas?
- Ne. - Nori gerti? Brendis išprakaituos ligą.
- Įsipilk. - Neblogas sumanymas.
Pasirūpink tuo kalės vaiku. Polis pardavė mūsų senį.
- Užsirašyk tai pirmuoju numeriu savo sąraše. - Supratau.
Maiki, rytoj pasiimk keletą vyrukų ir nueik į Luko namus.
Gal mums nederėtų įvelti Maikio į šį mėšlą taip tiesiogiai?
Sukiojimasis namuose prie telefono būtų didelė pagalba.
Dar paskambink Lukui.
- Kas čia po velnių? - Siciliečių žinutė.
Tai reiškia, kad Lukas Brazis miega su žuvim.
- Aš išeinu. - Kada grįši?
Tikriausiai vėlai.
- Nepamiršk cannoli! - Taip, taip, taip.
Rokai, sėsk į kitą pusę. Tu užstoji priekinį veidrodėlį.
Sonis pašėlo. Jis jau nori "sugulti ant čiužinių".
Turime surast vietelę Vest Saide. Pabandyk 309 Vest 43-iojoj gatvėj.
- Ar žinai vietelę Vest Saide? - Reikia pagalvoti.
Vairuodamas pagalvok. Aš noriu jau šį mėnesį nuvykti į Niujorką.
Atsargiai, žiūrėk vaikus.
Poli, važiuok 39-ąja gatve, paimk 18 čiužinių ir atnešk man sąskaitą.
Gerai.
Pažiūrėk, kad tik būtų švarūs, nes vyrukai ant jų ilgai gulės.
- Jie švarūs ir eksterminuoti. - Čia gerai pasakei.
Eksterminuoti! Saugokis, kad mes neeksterminuotume tavęs.
Sustok. Reikia nugręžti rabarbarą.
Palik ginklą. Paimk cannoli.
Ei, Maiklai! Ei, Maiki!
- Aha. - Tau skambina.
- Kas? - Kažkokia mergina.
- Klausau. Kei? - Kaip tavo tėvas?
Jis išsikapstys.
Aš tave myliu.
Aš tave myliu!
- Maiklai? - Aha, žinau.
- Pasakyk man, kad mane myli. - Dabar negaliu kalbėt.
Ar negali pasakyt?
Pasimatysim vakare.
Kodėl nepasakai tai gražiai merginai, kad ją myli?
Aš myliu tave visa širdimi. Jei vėl tavęs greitai nepamatysiu, aš numirsiu.
Ateik ir pasimokyk šio to. Vieną dieną tau gali tekti gaminti valgį dvidešimčiai vyrų.
Pradedi įpildamas trupučio aliejaus, tada pakepini šiek tiek česnako.
Įdedi truputį pomidorų, pomidorų tyrelės, apkepini ir pasižiūri, kad būtų nelipnus.
Kai pradeda virti, įdedi visas dešreles ir mėsos kukulius.
Įpili šiek tiek vyno.
Ir nedaug cukraus. Štai ir visa mano gudrybė.
Baikit tą nesąmonę. Turiu jums daug svarbesnių reikalų. Kaip Polis?
Daugiau jo nebepamatysi.
- Kur eini? - Į miestą.
- Pasiųsk jam sargybinių. - Einu tik į ligoninę...
Jam nieko nenutiks. Solocas žino, kad jis tik civilis.
- Būk atsargus. - Taip, sere.
Vis tiek nusiųsk ką nors paskui jį.
- Turiu eiti. - Galiu eiti su tavim?
Ne, Kei. Ten bus detektyvų, žmonių iš žiniasklaidos.
Palaukčiau tavęs taksi.
Nenoriu, kad tu į tai veltumeisi.
Kada aš tave dar pamatysiu?
Grįžk į Niu Hampšyrą, ir aš tau paskambinsiu į tavo tėvų namus.
- Kada aš tave pamatysiu, Maiklai? - Nežinau.
Ką jūs čia darote? Jūs neturėtumėte čia būti.
Aš esu Maiklas Korleonė. Čia mano tėvas.
Kas nutiko sargybiniams?
Jūsų tėvas turėjo per daug lankytojų. Tai trukdė ligoninės darbui.
Policija liepė jiems išeiti maždaug prieš dešimt minučių.
Prašau, sujunkit mane su Long Byču 45620.
Sesele. Palaukit minutėlę. Pasilikit čia.
Soni, aš ligoninėj. Neseniai čia atėjau, čia nieko nėra.
Nei Tesijo žmonių, nei detektyvų, nieko. Tėtušis vienui vienas.
- Nepanikuok. - Nepanikuosiu.
Apgailestauju, bet jūs turėsite išeiti.
Mes jį perkelsime į kitą palatą. Ar galite atjungti tas žarneles?
- Tai beprotystė! - Ar jūs žinote, kas mano tėvas?
Vyrai čia jau važiuoja jo nužudyti. Ar suprantate?
Padėkit man, prašau.
- Kas tu? - Aš esu Enzo, kepėjas.
- Pamenat mane? - Enzo.
Tau geriau išeiti, čia nusimato daug nemalonumų.
Jei bus nemalonumų, aš pasiliksiu čia padėti. Dėl jūsų tėvo.
Klausyk. Palauk manęs lauke, prie ligoninės, gerai?
Už minutėlės išeisiu.
Pagulėk čia tėtuk. Dabar aš tavim pasirūpinsiu.
Dabar aš su tavim.
Aš su tavim.
Mesk jas šalin. Prieik.
Įsikišk ranką į kišenę, lyg turėtum ginklą. Tau bus viskas gerai.
Viską darei gerai.
Maniau, kad jus visus italiūkščius jau sukišau už grotų!
- Kodėl niekas nesaugo mano tėvo? - Tu mažas chuligane.
Nenurodinėk man, ką daryti! Aš juos atšaukiau.
- Nesiartink prie šios ligoninės! - Tik tada, kai mano tėvas bus saugomas.
- Filai, įkišk jį už grotų! - Vaikis švarus, kapitone.
- Jis karo didvyris. Jis niekada... - Sakiau, pasodink jį!
- Kiek tau Turkas moka? - Palaikykit jį. Pastatykit jį.
Pastatykit jį tiesiai.
Aš Korleonės advokatas. Šie vyrai nusamdyti saugoti Vitą Korleonę.
Jie turi leidimą šaunamiesiems ginklams.
Jei jūs jį trukdysite, ryte turėsite pasirodyti teisėjui ir nurodyti jam priežastį.
Paleiskit jį.
- Kas per tie nauji veidai? - Dabar mums jų reikės.
Po to ligoninės nuotykio, Sonis pašėlo.
Mes nudėjome Bruną Tatalją šįryt.
Jėzau Kristau.
Čia visai kaip tvirtovė.
Tommasuccio! Ei... 100 vyrų gatvėj 24 valandas per parą.
Jei tas Turkas iškiš bent vieną savo subinės plaukelį - jis lavonas.
Maiklai, leisk į tave pažiūrėt.
Tu gražuolis, gražuolis. Tu nuostabus.
Turkas nori pasikalbėti! Įsivaizduojat, koks to kalės vaiko įžūlumas.
- Jis nori susitikt šiandien. - Ką jis sakė?
Ką jis sakė... Jis nori, kad mes nusiųstume Maiklą išgirsti pasiūlymą.
Jis sako, kad pasiūlymas per geras atsisakyti.
- O Brunas Tatalja? - Tai pasiūlymo dalis.
- Jis tai sulygina su tuo, ką jie padarė Tėvui. - Reikėtų jį išklausyti.
Daugiau ne! Ne šįkart, Consigliori.
Daugiau jokių susitikimų, diskusijų, ar Soloco triukų.
Aš noriu Soloco, arba rengiamės karui...
- Kitos šeimos... - Tegul tada duoda man Solocą!
Tai biznio, o ne asmeniniai reikalai!
- Jie pašovė mano tėvą.... - Netgi tai buvo biznio, o ne asmeniniai reikalai.
Tada biznis turės nukentėti. Padaryk man paslaugą.
Daugiau jokių patarimų, kaip susitarti. Tik padėk man laimėti.
Sužinojau apie kapitoną Maklaskį, kuris sulaužė Maiklui žandikaulį.
Jis tikrai dirba Solocui, ir už nemažus pinigus.
Maklaskis sutiko būti Turko asmens sargybiniu.
Tad, kai Solocas taip saugomas, jis nepažeidžiamas.
Dar niekas nėra užvertęs Niujorko policijos kapitono.
Visos šeimos tave persekios. Korleonių šeima būtų atstumtoji.
Netgi senio politiniai sargai išsislapstytų.
Padaryk man paslaugą. Įsidėmėk tai.
Gerai, mes lauksim.
Mes negalim laukti. Mes negalim laukti.
Nesvarbu, ką sako Solocas, jis vis tiek nužudys tėtušį.
Ir jis tai gerai žino. Mes turim nudėti Solocą.
- Maikis teisus. - Ar galiu tavęs kai ko paklausti?
O kaip Maklaskis? Ką darysime su šituo faru?
Jie nori su manim susitikt, ar ne?
Ten būsiu aš, Maklaskis ir Solocas.
Paskirkim susitikimą.
Tegul mūsų informatoriai išsiaiškina, kur bus rengiamas susitikimas.
Reikalaukime viešos vietos. Baro, restorano.
Kokios nors vietos, kur būtų žmonių, kur jausčiaus saugus.
Jie mane apieškos prieš susitikimą, teisingai?
Tad negaliu su savim turėti ginklo.
Bet jei Klemensa surastų būdą padėti ten ginklą...
...tada juos abu nudėčiau.
Prašmatnaus koledžo berniuk. Nenorėjai veltis į šeimos reikalus?
Dabar tu nori nudėti policijos kapitoną, nes jis tau trenkė?
Čia tau ne kaip armijoj! Turi stovėt arti jų ir apsitaškyt savo kostiumą jų smegenimis.
Tu visa tai labai suasmenini.
Tomai, čia biznis, o jis viską suasmenina.
- Kas pasakė, kad aš negaliu nudėti faro? - Maiki...
Aš kalbu apie farą, kuris įsivėlęs į narkotikus, apie nesąžiningą farą.
Apie farą, kuris įsivėlęs į reketą ir visą kitą mėšlą.
Nuostabi istorija. Mums dirba žmonės iš žiniasklaidos, ar ne?
- Jiems galbūt patiktų ši istorija. - Galbūt.
Aš nesuasmeninu, Soni. Čia vien tik biznis.
Ginklas švarus. Neįmanoma susekti, tad nesijaudink dėl antspaudų.
Priklijavau specialią juostelę ant gaiduko ir rankenos. Išbandyk.
Ar gaidukas per daug įtemptas?
Mano ausys!
Padariau jį garsų, kad atbaidytų visokius didžiakiaušius nekaltus pašalinius.
Tu juos abu nušovei. Ką darai paskui?
- Atsisėdu ir pabaigiu valgyti. - Nekvailiok.
Nuleisk ranką prie šono ir tegul pistoletas išslysta.
Visi vis dar manys, kad tu jį dar turi. Jie į tave spoksos,
tad išeik greitai, bet nebėk.
Nežiūrėk niekam į akis, bet tai pat nenusisuk.
Jie bus pridėję į kelnes, tad dėl nieko nesijaudink.
Su tavim viskas bus gerai. Tu išvyksi atostogų, niekas nežinos, kur,
o mes gausim pipirų.
- Kaip manai, kaip blogai bus? - Pakankamai sumautai blogai.
Visos kitos šeimos tikriausiai stos prieš mus.
Tai turi nutikti kas penkerius, dešimt metų. Taip nuleidžiamas nesveikas kraujas.
Praėjo dešimt metų nuo paskutinio. Reikia juos sustabdyti jau pradžioje.
Kaip jie turėjo sustabdyti Hitlerį Miunchene, neleisti jam išsisukti nenubaustam.
Žinai, Maiklai, mes tavim didžiavomės. Buvai didvyris.
Tavo tėvas taip pat didžiavosi.
Nieko. Nė užuominos. Visiškai nieko.
Net Soloco žmonės nežino, kur viskas vyks.
Kiek mes dar turim laiko?
Jie tave paims prie Džeko Dempsio baro maždaug po pusantros valandos.
- Galėtumėm prisegti "uodegą" prie jų. - Solocas atsikratytų mūsų "uodegos".
- Kaip tarpininkas? - Jis žaidžia kortomis su mano vyrais.
- Jis patenkintas. Jie leidžia jam laimėti. - Per pavojinga. Gal reikėtų viską atšaukti?
Tarpininkas žais kortomis, kol Maiklas saugiai negrįš.
- Jis galėtų visus iššaudyti, kas tik bus automobilyje. - Jie to tikėsis.
Soloco gali net nebūti automobilyje, Soni!
Atsiliepsiu.
Luiso restoranas Bronkse.
- Ar tai patikima? - Tai mano žmogus iš Maklaskio nuovados.
Policijos kapitonas dirba 24 valandas per parą. Jis ten bus nuo aštuntos iki dešimtos.
- Ar kas žino tą landynę? - Žinoma. Aš žinau. Tai mums idealiai tinka.
Maža šeimos vietelė, geras maistas. Galima pasikalbėti netrukdant. Idealu.
Ten yra toks senamadiškas tualetas. Žinot, bakelis ir virvutė.
Galėtumėm už jo priklijuoti ginklą.
Gerai. Maiklai, eini į restoraną,
valgai, truputį pasikalbat, atsipalaiduoji. Juos atpalaiduoji.
Tada eini nusilengvinti. Ne, geriau paprašai jo leidimo nueiti.
Tada grįžti šaudydamas. Kiekvienam po du šūvius į galvą.
Noriu, kad kas nors patikimas paslėptų ginklą.
Nenoriu, kad jis išeitų iš tualeto, laikydamas rankoje savo kotą.
- Ginklas bus ten. - Tu jį nuveši ir paimsi.
Judinamės.
Ar jis tau minėjo išmesti ginklą?
Aha, milijoną kartų.
Nepamiršk. Kiekvienam po du šūvius į galvą, kai tik išeisi.
Kaip manai, kiek laiko turės praeiti, kol galėsiu grįžti.
Mažiausiai metai.
Aš nuraminsiu mamą, kad išvykai neatsisveikinęs su ja ir...
perduosiu žinutę merginai, kai laikas bus tinkamas.
Rūpinkis.
Rūpinkis, Maiklai.
Malonu, kad atėjai. Tikiuosi mes galėsime susitarti.
Ne taip norėjau, kad viskas susiklostytų. Tai niekad neturėjo nutikti.
Aš noriu viską išsiaiškinti. Nenoriu, kad mano tėvui vėl trukdytų.
Prisiekiu savo vaikais, kad taip nebus, Maiklai.
Tik nebūk prieš mane nusistatęs, kai kalbėsimės.
Tikiuosi tu nesi toks karštakošis kaip Sonis. Neįmanoma su juo kalbėtis apie verslą.
Jis geras vaikis.
Apgailestauju dėl praeitos nakties, Maiklai.
Turiu tave apieškoti, tad apsisuk. Ant kelių į mane.
Tikriausiai aš darausi per senas savo darbui. Per niurzgus.
Negaliu pakęsti apsunkinimų. Žinai, kaip būna.
Jis švarus.
Vykstam į Džersį?
Galbūt.
Gerai dirbi, Lu.
- Kaip restorano maistas? - Išmėginkit veršieną. Ji čia geriausia mieste?
Būtinai.
- Aš kalbėsiu su Maikiu itališkai. - Pirmyn.
Ko aš noriu...
Kas man svarbiausia...
...tai, kad turėčiau garantiją. Daugiau jokių pasikėsinimų į mano tėvo gyvybę.
Kokias garantijas aš tau galiu duoti? Aš pats persekiojamas.
Praleidau savo progą. Tu per gerai apie mane galvoji, vaike.
Aš ne toks jau protingas.
Ko aš noriu, tai paliaubų.
Man reikia nueiti į tualetą. Ar galima?
Kai reikia, tai reikia.
Jis švarus.
Neužtruk.
Esu apieškojęs tūkstantį piemenų.
Gerai, dabar tu perimk.
Myliu, tave seneli.
Atleisk, tėtuk. Jis dar tavęs nepažįsta.
- Ei, dički. Duok jį seneliui. - Gerai.
"Tikiuosi tu greit pasveiksi, seneli, ir tikiuosi tave greit pamatysiu. Tavo anūkas Frenkas."
Eik su motina.
Nuvesk jį į apačią.
Eik, Karlai, tu taip pat.
Eik.
- Kas tau yra, Karlai? - Užsičiaupk ir denk stalą.